Ok, barn. Alle får velge to bøker fra bokbussen.
–Det suger å lese! –Hold kjeft, Eric!
Kjedelig, kjedelig, homsete, kjedelig, kjedelig.
Se her, karer!
–"Sabrina Unchained". –Disse bøkene ser kule ut!
Det er mange stygge ord i disse bøkene!
Hei, jeg ser at dere oppdager bøkenes fantastiske verden.
–Hvem er du? –Jeg kjører den magiske bokbussen.
Bøker er nøkkelen til en helt ny verden.
Man kan padle på Amazonelva, reise tilbake i tiden til Camelot
eller bli racerkjører... Bare ved å åpne en bok.
–Det er magien ved å lese. –Hold kjeft.
Ta hvilke bøker dere vil og gi dere hen til magien.
–Blir vi som ham hvis vi leser? –Teit. Bøker er ikke magiske.
Vel, jeg føler meg litt merkelig av disse.
Jeg vet ikke. Vi går og sjekker.
Å være politimann innebærer mange ting.
Det er hardt arbeid, men jeg er en hard mann.
Mange tror at det ikke skjer noe i småbyer. De tar feil.
Hør etter. Dra til Avenue de los Mexicanos 254.
Det kan være en fiendtlig situasjon.
Der ser dere. Det kan være et bankran eller et mord.
Dette er ikke en fredelig småby.
Barbrady, kona ringte og ba deg kjøpe pizza på vei hjem.
Ok, folkens! Gå videre. Det er ikke noe å se her.
Hva har skjedd? Hvor er liket?
Jeg tok en mann på fersk gjerning da han hadde sex med en høne.
Herregud, så ekkelt!
Hvordan har man sex med en høne?
Gå herfra, gutter. Dette er ikke noe for barn.
–Så du den mistenkte? –Nei, alt gikk så fort.
Dette er ganske interessant, gutter?
Vi spiser lunsj og filmer skilpaddene ved dammen.
Kameldritt, altså!
–Hva er dette? –En beskjed.
Gi meg den! Det er en ledetråd som du ødelegger med dna–et ditt.
–Hva står det? –Det står:
"Unnskyld at jeg hadde sex med høna. Det skal ikke skje igjen."
–Greit. Saken er avsluttet. –For søren, Barbrady!
Når noe skjer, vifter du det bare bort.
Vi vil ha rettferdighet. Vi må finne pervoen.
Gå hjem før jeg begynner å anholde dere.
–For hva da? God oppførsel? –Eller ulovlig fiske.
–Jeg fisker ikke! –Hva er dette, da?
Hvis dere ikke samarbeider, må jeg henrette dere med et nakkeskudd.
Gå tilbake til deres ynkelige liv. Glem at dette har skjedd.
Glem. Glem.
–Barbrady oppfører seg merkelig. –Ja.
Velkommen til Fran's. Kan jeg hjelpe deg?
Kan jeg hjelpe deg med noe, sir?
Gi meg to osteburgere og chiliboller.
–Det er bare et problem. –Hva da?
Dette er en bank.
Det vet jeg vel.
–Tror du at jeg er helt dum? –Ja.
Jeg kan ikke leve på en løgn.
Høne etter høne antastes, og politiet i South Park
får større press på seg til å løse hønekn***saken.
Over til pressekonferansen med Barbrady og borgermesteren.
Konstabel Barbrady. Hva får en mann til å gjøre noe så fælt?
Ingen er sikre. Vi har ikke fastsatt noe motiv.
Har dere noen ledetråder?
Verken 3D–modeller eller seismologi har gitt resultater så langt.
Har hønekn***eren lagt igjen noen ledetråder?
Ok, ok! Jeg kan ikke lese!
Nå er det sagt. Jeg kan ikke lese. Er dere fornøyde?
Dere presset meg. Nå kjenner dere min hemmelighet. Jeg er analfabet!
Jeg kan ikke være politimann! Jeg sier opp!
Takk for at dere kom. Det er kaffe og sjokoladekake utenfor.
Konstabel Barbrady har permittert seg.
South Park må klare seg uten politi en stund.
Siste nytt: South Park er rammet av totalt anarki.
Nøyaktig to sekunder etter Barbradys avgang
begynte man å herje vilt i den lille byen.
–Dette er topp! –Nå kan vi gjøre som vi vil.
–Hva er det som skjer? –Jeg vet ikke.
Oh my God! They've killed...
Glem det.
Utrolig. Barbrady holdt virkelig orden på byen.
–Jeg trodde at han var en idiot. –Det er han.
Hva skal dere gjøre med opprøret i South Park?
Slapp av. Konstabel Barbrady er fremdeles politimann i byen.
Men han er analfabet. Hva skal dere gjøre?
–Gjøre? Jeg har ikke... –Et lesekurs.
Barbrady har permisjon for å lære å lese.
Det stemmer. Tilbake til skolebenken!
Vi har en ny elev i klassen i dag.
Si hei til konstabel Barbrady.
Jeg ser ikke noe.
Vi har jobbet med lesing, så la oss repetere grunnprinsippene.
–Ja, hva er det? –Jeg må gå og bæsje.
På skolen går vi på toalettet før og etter timen.
Herregud! Hvordan klarer dere det, barn?
Noen ideer om hvor vi begynner med konstabel Barbrady?
–Hva med en hjernetransplantasjon? –Vi skal hjelpe ham, Kyle,
og støtte ham så han blomstrer.
Jeg skriver en setning, så hjelper vi konstabel Barbrady å lese den.
Prøv, Barbrady.
Feil! Prøv igjen, dumming!
Ok. Kanskje vi skal ta noe enklere, så jobber vi oss oppover.
Kom igjen, Barbrady. Ikke vær redd.
–Hørte du det, mr Hatt? –Ja, mr Garrison. For en åndsing.
–Lærte dere å lese sånn? –Nei, vi bare later som.
Ok, unnskyld. Vi prøver igjen.
Hva gjør sånne fine høner som dere på et sånt sted?
Jeg håper at dere leste bøkene og er klare til å fortelle om dem.
Hvem skal begynne, mr Hatt? La meg se...
Hvorfor ikke Stan? Eller Kyle?
Eric, du kan begynne.
–Er du ikke forberedt? –Jo!
Jeg har lest "Løven, heksa og garderoben".
Den var kjempebra. Har du lest den, mr Garrison?
–Nei, dessverre. –Bra!
I "Løven, heksa og garderoben" løper hippier rundt og maler.
De spiser lunsj. Så finner de en magisk...
...karamell som de spiser for å ikke dø. Jeg gir den B minus.
–Og du får F. Sett deg. –Faen også!
Konstabel Barbrady, fortell om din bok.
Jeg har lest den fine romanen "Flink bisk".
Den ga et fengslende bilde av hunders psyke.
Jeg vil lese et avsnitt.
"Stor hund."
"Liten hund."
"En rød hund..."
"...på en..."
Jeg skal ikke avsløre slutten.
Men den tar en uventet vending som minner om mitt eget liv.
Takk, konstabel. Det var veldig bra. Du får A.
–Hurra! –Flinking!
–Han har det for gøy på skolen. –Ja. Han skal bare lære å lese.
Konstabel Barbrady! Hva gjør du?
Oh my God! They've killed... Glem det.
–Hvordan går det med lesingen? –Ganske bra.
Du må forte deg. Hønekn***eren har slått til igjen.
I barns nærvær kaller vi ham "høneelskeren".
Nå elsket han med Carla Weathers prisbelønte høne.
–Hun er katatonisk. –Carla Weathers eller høna?
Overtrederen etterlot dette.
–Det inneholder stumme e–er. –Du må lære å lese fortere!
Jeg gjør mitt beste. Jeg fikk A på bokreferatet.
Enten lærer du å lese eller så erstatter jeg deg for alltid.
–Hvorfor gjorde du det? –En dramatisk effekt.
Jeg lærer aldri å lese fort nok, og det er kaos i byen.
–Slapp av. Vi hjelper deg. –Det stemmer!
Ifølge artikkel 39, paragraf 2 i politireglene
– kan politi utpekes i krisetider. –Jeg vil være politi.
Dere kan hjelpe meg å gjenopprette fred, fange høneelskeren
– og dytte meg. –Får jeg en batong?
Ja da. Batonger til alle!
Hold orden i byen, så fanger vi høneelskeren.
Oppfattet, inspektør.
–Hva sa ledetråden? –"Vil du vite hvor jeg slår til,
les 'Bumbly Wumbly og den prikkete raketten'."
Til bokbussen! Vi har ingen tid å miste.
Hei og velkommen til bøkenes magiske verden.
Gi oss "Bumbly Wumbly og den prikkete raketten".
Den er magisk, full av fantastiske...
Gi oss boka, tulling.
–Hva står det? –Det står:
"Me... Me..." Hva står det her?
–"Jeg". –Å, ja.
–"Jeg...me...me..." –Få den.
"Jeg er Bumbly Wumbly. Jeg bor i dammen."
En dam! Det betyr nok Starks dam.
Smart tenkt. Mot Starks dam umiddelbart!
–Ja, konstabel? –Du kjørte i 65 km/h.
Vet du hva fartsgrensen er her?
Ifølge skiltet der er det 65 km/h.
Kan du gå ut av bilen, sir?
–Er ikke du Stans venn? –Gå ut av bilen, sir.
Det er du som alltid tetter toalettet vårt.
Jeg er politimann. Du skal respektere meg.
Ja da. Gå tilbake til skolen, lille venn.
–Au! –Gå rett i fengsel!
Hva gjør du? Det kan du ikke gjøre!
–Au! –Kult!
–Synd, gutter. Vi kom for seint. –Høna bryr seg ikke om det.
Dette er fælt. Hvem vil ha sex med ei høne?
Jeg.
Du kan ikke knulle noe. Du har jo ikke bein.
–Å, ja... –Vis litt respekt, Halfie.
Kom, vi må lete etter ledetråder.
–Jeg fant en. –Hva står det?
Det står: "Les 'Kurt den kjekke kon... kon..."
–"Kons..." Hva står det her? –Jeg vet ikke.
"Kon...kon...kons..."
"Konservatoren".
Jeg leste det! Helt alene!
Jeg har patruljert i området i tre dager nå...
Man må være tøff, ellers tråkker folk på deg.
Noen ganger må man jobbe fordekt.
–Hallo, lille frøken. –Hei. Hva skal du gjøre i kveld?
Være sammen med deg, håper jeg, søta. Holder 20 dollar?
–Gå ut av bilen, sir. –Hva? Blir jeg anholdt?
Gå ut av bilen.
Du er jo bare en unge!
Kanskje det er det som skal til for at du skal respektere loven.
Au!
Hva gjør du? Slutt!
Noen ganger blir det bråk når man opprettholder loven.
Men man tar en dag om gangen.
"Kurt den kjekke konservatoren...
liker å..."
Fy faen, det er kjedelig å lese!
–Åssen går det? –Dårlig.
Jeg kan ikke være politimann.
–Det er ikke så vanskelig. –Jo.
–Les setningen. –"Kurt den kjekke konservatoren"
"liker å gå i dyr...dyr..."
–Kom igjen. Du klarer det. –"Dyr..." Vent nå litt!
Tenk på uttalereglene.
Ja, tenk på uttalereglene.
"Dyreparken". Dyreparken!
Han liker å gå i dyreparken! Kom så drar vi.
Hallo! 5–12 på Avenue de los Mexicanos 635.
–Kan du gå ut av bilen, sir? –Alt er bra.
Hvem andre er her?
Bare jeg, kona og broren min.
Og konas fetter og hans sønn, og min brors kjæreste og to barn.
Og min brors kjærestes mor, og Bob som jeg traff i fjor.
Fattige bor ofte i grupper.
–Hva? Hva sa du? –Ikke noe. Har dere noe...?
Han skal ut! Han er ikke verd en dritt!
Han kan ikke engang holde på en *** jobb!
–Hold kjeft, kjerring! –Tenk på hva dere sier.
–Din late jævel! –Se hva hun gjorde med øyet mitt.
Jeg kan gjøre det igjen!
Mamma slår pappa igjen.
Det første man må gjøre når det er bråk i hjemmet,
er å roe alle ned.
Respekter min myndighet.
Hallo! Vi har en 5–20.
–Dra til South Parks dyrepark. –Høneelskeren!
Hold øynene åpne, gutter.
Noen kommer til å elske med høna når som helst.
–Tenk om vi tok feil. –Ja. Kanskje du leste feil.
Å, nei!
Hold øynene åpne.
–Se der! –Han er her!
Pokker! Går den ikke fortere?
Oh my God! They've killed...
Jeg visste at det var deg, Richard Nixon.
–Jeg tror det er en maske. –Å...
Det er typen fra bokbussen!
–Tatt på fersk gjerning. –Ja. Hva skjedde?
Jeg leste "Kurt den kjekke konservatoren".
Gjorde du? Da fungerte det! Planen min gikk som smurt.
Hva snakker du om?
Da jeg hørte at Barbrady ikke kunne lese, ville jeg hjelpe ham.
Jeg tenkte ut hvordan han kunne oppdage lesingens magi.
–Så du knullet mange høner? –Ja, akkurat.
Bare ved å knulle hønene kunne jeg få Barbrady til å lære å lese.
–Det er ikke helt krystallklart. –Ikke? Nå kan den blinde se.
Barbrady lærte å lese. Planen fungerte!
–Jeg burde vel takke deg. –Ingen årsak.
Nå er du klar for de store.
Her har du "De som beveger verden" av Ayn Rand.
Stille! Hendene over hodet! Den mistenkte kan være her.
Det er han. Det var bokbusstypen som elsket med hønene.
–Aha! –Au! Det der gjør vondt.
–Cartman! –Slutt. Sånn brukes ikke loven.
Men han respekterer ikke min myndighet.
Du har misforstått alt, lille venn. Sånn gjør man det.
Slår man dem i hodet, slår man dem ut fortere.
–Ja vel. –La proffene ordne det, Cartman.
Jeg løser dere fra deres plikter. Jeg har bevist at jeg kan lese.
–Jeg er tilbake! –Hurra!
–Hva skal du gjøre nå? –Nå?
Jeg skal legge meg i badekaret med en god bok.
I dag holdes det en parade i South Park
til konstabel Barbradys ære for hans innsats i hønekn***ersaken.
Takk skal dere ha, alle sammen. Takk!
–Tale! Tale! –Hva?
De vil at du skal holde en tale om det som skjedde.
Ok. For det første vil jeg takke South Park.
Byen der jeg ble født, og der jeg en dag skal sovne inn.
For det andre: Dere som tror at dere kan knulle høner
for å få folk til å lese, deres dager er talte!
Til slutt vil jeg si at det virkelig suger å lese!
Først var det kult å kunne lese. Det virket spennende og magisk.
Så leste jeg denne: "De som beveger verden" av Ayn Rand.
Jeg leste hvert jævla ord.
På grunn av denne smørja har jeg aldri tenkt å lese mer.
Hurra for Barbrady!
–Det suger å lese. –Det har jeg jo sagt hele tiden.
Jeg er så glad for at Barbrady fikk tilbake jobben.
–Det kalles poetisk rettferdighet. –Takk, gutter.
Tekst: Lillann W. Bjørge Broadcast Text Oslo, 2005
Tekstadministrasjon: www.broadcasttext.com